Александър Пушкин
Сбогуване

Превод от руски: Кръстьо Станишев, —

chitanka.info

Сбогуване[0]

Последен път лицето мило

да галя дръзвам в мисълта,

мечта да будя с нежна сила

и в болка, тиха и унила,

да си припомням любовта.

Годините от нас отлитат

и ни променят, но в покой

от своя тих поет си скрита,

във гробна тъмнина обвита,

за теб пък е угаснал той.

Далечна моя, зов прощален

сърдечно приеми от мен,

като съпруга овдовяла,

като приятел — на раздяла

с приятел, вече заточен.

[0] Напечатано като думи към романса на А. Есаулов. По всяка вероятност то е адресирано до Елизавета Воронцова. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.